DÅ
Sam, Dean, Pamela Barnes. Bästa mediet i stan.
- Känner du inte igen mig? - Alastair.
Lilith försöker bryta de 66 sigillen. Lucifer för med sin undergången.
Den Sam som jag kände är borta. Lögnerna, hemligheterna...
- Vad döljer du mer? - Jag är en bättre jägare.
Starkare, smartare. Jag klarar demoner som du inte vågar möta.
Jag menade inte det. Det berodde på sirenens trollformel.
- Är det lugnt? - Jadå.
NU
- Varför göra mål längst marken? - Det kallas fotboll.
Nej, det är fantasi fotboll. Jag blev lurad på tre poäng.
- Skaffa ett liv, Jim. - Har ni nån växel?
- Ledsen, polarn. - Plånböcker, då?
- Inga problem. Ta det lugnt. - Ge mig era plånböcker!
Jim!
Ring 112 - Nu!
Rör dig inte.
Jag mår bra.
Du blöder inte ens.
Hjälp mig upp.
- Hur kan du ens vara vid liv? - Jag vet inte.
Översatt av: Jack87 www.SweSUB.nu
Text hämtad från www.Undertexter.se
Det är verkligen konstigt. Tack, Bobby.
- Vad händer? - Bobby har hittat nåt i Wyoming.
- Ett jobb? - Ingen har dött på en och en halv vecka.
- Låter ovanligt. - Det är hur de inte dör.
En tillfrisknade från cancer. En annan blev skjuten-
-och gick därifrån utan en skråma.
"Enligt polisen blev Mr Jenkins skjuten i hjärtat, av en 9mm."
- Och han är ingen donut? - De påstår att det är ett mirakel.
Okej.
Det måste vara nåt hemskt. Som att de har gjort ett avtal.
- Tror du? - Vad skulle det annars vara?
Ta den med dig.
Vad är det?
Vill du verkligen ha mig med dig? Jag vill ju inte hålla dig tillbaka.
Jag har ju sagt hundra gånger att det berodde på sirenen.
- Kan vi glömma det nu? - Okej, glömt.
- Vad ni bloggare? - Ja. Flooredbythelord.com.
Guds ära är värd att blogga om.
De säger att det som hände dig var ett mirakel.
Det var det. Hur kan man annars förklara det?
Läkarna kan det inte. Det finns en kula i mitt hjärta-
-som pumpar som en pistong. - Hur förklarar du det?
Jag var inget helgon precis. Inte årets far, heller.
Men när jag överlevde, så visste jag att jag hade fått ett ny chans.
Säger du det?
Det kändes som om jag hade änglavakt.
Jag förväntar mig inte att ni förstår.
Vi får helt enkelt försöka.
Har du möjligtvis kört förbi en korsväg den senaste veckan?
Du kanske möte nån... med svarta ögon? Eller röda?
- Vilka sa ni att ni var igen? - Strunt samma. Tack för din tid.
- Hittat nåt? - Han som överlevde cancern.
Var så gott som död, och nu tar han ut sin fru på deras 20:de bröllopsdag.
- Några tecken på ett avtal? - Nej. Du då? Har någon dött?
Inte sen Cole Griffith. Dog för tio dar sen.
- Vad tror du? - Kanske är det mirakel.
Med vår erfarenhet så inträffar det aldrig mirakel.
Det är inga avtal. Och ingen helare.
Själarna förs bara inte in i ljuset.
Det kanske inte finns nån där som kan hjälpa dem.
Vad menar du?
Liemän - det är väl sånt de gör? Samlar in själar.
Ingen kan dö om det inte finns nån Lieman.
Strejkar liemannen, eller nåt? Jag vet inte, Sam.
- Då frågar vi nån som kanske vet. - Krambjörnen är inte tillgänglig.
- Nej. Grabben. - Han är stendöd.
Han var den senaste som dog, han kanske har sett nåt.
Jag gillar hur saklig du är. Konstiga liv.
- Är du säker på att det fungerar? - Nej.
Men finns det nån ande här, så borde detta röka fram honom.
- Vad? - Det här jobbet är förjävligt.
Jag dödar gärna ett monster eller sätter fyr på ett lik. Men det här?
Om vi fixar detta, kommer folk att dö. Bra människor.
Jag vill inte heller att de ska dö. Men det finns en naturlig ordning.
- Du skojar, va? - Inser du inte ironin i det där?
Vi är det övernaturligas förebilder. Vi undviker Döden hela tiden.
De normala reglerna gäller inte riktigt för oss, eller hur?
Vi är inte så olika.
Jag har demonblod inuti mig. Du har varit i helvetet.
Jag vet att du vill vara precis som rörmokare Joe, men det är du inte.
- Ju snabbare du inser det, desto bättre. - Rörmokare Joe var en skitstövel.
Ska du hjälpa mig, eller inte?
- Vad håller ni på med? - Ta det lugnt.
- Vad fan är det här? - Det är inte som det ser ut.
- Inte? Det ser ut som djävulsdyrkan. - Va? Nej! Det är det inte.
Detta är... Detta är...
Jag har inget bra svar.
- Vi ska gå. - Ni går ingenstans...
Aldrig nånsin... Sam.
Alastair.
- Jag trodde att du blev grillad. - Nej. Bara läkaren som jag besatte.
Hans fru letar fortfarande. Det är så festligt.
Hursomhelst... Hinner inte prata. Jag har en träff med Döden.
Dean!
Du är starkare, Sam. Har du tränat med din lilla slyna?
Du har inte en aning.
- Hur mår du? - Lider. Så mår jag.
- Jag tror att jag har hjärnskakning. - Vill du ha en aspirin?
- Demoner, va? - Så mycket för mirakel.
- Vad hände med Alastair? - Han försökte döda mig-
-men det gick inte, så han stack. - Hur kunde han inte döda dig?
Han gjorde ju nästan det förra gången.
- Ingen aning. - Sam, gör mig en tjänst.
Jag kan inte stoppa dig från att ha dina små hemligheter.
- Men behandla mig inte som en idiot. - Jag har inga hemligheter.
Skitsamma.
- Fick du tag i den döde grabben? - Behövdes inte. Bobby ringde.
Han har fått fram några saker. Han tycker att jag har rätt.
Den lokale liemannen är borta. Kidnappad.
- Av demoner? Varför? - Lyssna på det här.
"Blodig död under nyfödd himmel. Sött att smaka. Men bitter att sluka."
- Malligt. Vad fan ska det betyda? - Det är från en skymd del av-
-uppenbarelseboken. - Betyder det vad jag tror?
Dödar man en lieman under sommarsolståndet, i morn kväll.
- Så har man ett brutet sigill. - Man kan inte döda "Döden".
Demoner kanske kan det. Vi skulle verkligen behöva änglarnas hjälp nu.
- Vi får ta hand om det här själva. - Ska vi rädda kvarterets vänlige lieman?
- Har du nåt bättre förslag? - Liemän är osynliga.
De enda som kan se dem är döda eller döende.
Om spöken är de enda som kan se dem...
...så får vi väl bli spöken.
- Du har hjärnskakning. - Det låter galet, jag vet.
Det är galet. Hur?
Ni har inte en aning om hur galna ni två är.
Pamela, kul att "se" dig.
Kul. Vad säger ni till döda?
Vem av er genier kom på idén om astralprojektion?
Självklart. Allvarligt talat...
Ni vill slita ut era själar och gå en promenad genom andevärlden?
- Vet ni hur oerhört dumt det är? - Kanske, men det är där liemannen är.
- Så, det är galet. - Inte om man vet man gör.
- Du gör det. - Ja. Vet ni vad?
Jag är trött på erat änglar VS demoner skit.
Jag skulle gärna ge tillbaka. Men jag har redan "sett", "Judge Judy"
Vi pratar om världens undergång.
Inga mer långa läderbyxor, inga mer Ramones skivor. Ingenting.
Vi behöver din hjälp.
Säg mig en sak, genierna. Om tar er in och hittar liemannen.
- Hur ska ni kunna rädda den? - Med stil.
Ni kommer att vara två vandrande dimmor, som inte kan röra vid nånting.
Jag minns några spöken som spöa skiten ur oss.
- De hade gått om tid att träna. - Då får vi väl börja plugga, då.
Ett par hjältar. Okej.
Ligg ner. Och blunda.
Okej, det var det. Showtime.
Inget går upp emot lösa skott. Vad är plan B?
Jag känner mig som Demi Moore.
Antar att ni är någonstans över regnbågen. Jag måste få er tillbaka.
Jag viskar besvärjelsen i era öron.
- Du har en snygg röv. - Vad säger hon?
Det där var fräckt!
- Känns det obekvämt? - Ut ur mig.
Surpuppa. Kom.
Vi har gått runt i timmar. Inga demoner, ingen svart rök.
- Vad sägs om att ha lite kul istället? - Klockan 3.
Grabben i fönstret. Tittar han på oss?
Vi har sett honom förut. I tidningen.
Cole Griffith, den senaste som dog i den här stan.
Cole?
Det är mamma.
Din far tror att jag är galen.
Är du här?
Ett porträtt ramla omkull.
Jag kunde ha svurit på att det var du, raring. Är du här?
Herregud!
- Sluta? Hur gör du det där? - Lugn, Cole. Det är okej.
- Hur vet du vad jag heter? - Detta kommer inte att bli lätt-
-men du är död. Du är en ande. Vi också.
Tack, Haley Joel. Jag vet att jag är död.
- Vad vill ni? - Prata.
Om vadå?
Jag var utomhus hela morgonen.
Man ska vara försiktig när det är kallt.
Orsakade kylan ett astmaanfall?
Jag var inne på mitt rum. Jag försökte ropa, men jag fick inte fram nåt.
Allt börja snurra, sen stod jag bara där och såg ner på min kropp.
- Var det då som du såg mannen? - En läskig, gammal man i svart kostym.
Han ville att jag skulle följa med, men...
- ... jag ville inte. - Lieman.
- Hur blev du av med honom? - Det var den svarta röken.
- Svart rök? - Det var överallt.
Jag gömde mig i garderoben, när jag kom fram var både röken och han borta.
- Vet du vart röken tog vägen? - Nej. Men jag vet vart den är.
- De är tillbaka. - Vilka?
- Ännu en lieman. - Vänta! Vi måste prata med dig!
- Dean. - Känner jag dig?
Sen långt tillbaka.
Minns du inte mig?
Om jag fick betalt varje gång en tjej sa det...
Du får nog friska upp mitt minne.
- Tessa. - Det är ett av mina namn.
- Du känner henne verkligen. - Från sjukhuset, efter olyckan.
Olyckan med pappa?
- Är detta liemannen som var efter dig? - Ja.
Det var roligt. Nu, om ni ursäktar mig...
Du kan inte ta grabben. Demoner är i stan.
De har redan tagit din kollega. Grabben vet vart.
Du borde vara försiktig. De kan vara ute efter dig också.
Den här stan har spårat ur, och nån måste ställa det till rätta.
Vi förstår det, men detta är en speciell omständighet.
Hela ängel VS demon grejen? Jag bryr mig inte.
- Jag vill bara göra mitt jobb. - Och vi vill hjälpa dig.
- Så om du bara kunde åka... - Kan du åtminstone vänta lite?
Snälla.
Okej, men ha en sak klar för er. Grabben står först på tur.
- Förstått. Jag letar upp honom. - Vänta, vänta, vänta.
- Vad ska du säga till honom? - Vad som än krävs.
Det måste vara överväldigande. Läskigt, också.
Det värsta är min mamma.
Måste vara svårt att se henne så här.
Hon kommer alltid in hit. Pratar med mig.
Berättar hur ledsen hon är.
Jag välter saker för att tala om att jag är här.
Du borde kanske sluta att kasta bollar.
Jag berättar inte vart röken är.
Men om du hjälper mig...
- Så behöver du inte ge dig av. - Den där nere, då?
Tessa? Hon skulle inte bry sig. Ingen annan heller.
Du kan stanna här med din familj så länge du vill.
- Kan du göra det åt mig? - Det kan du slå vad om att jag kan.
- Lovar du? - Jag svär.
- Livet är allt bra lustigt. - Vad menar du?
- Du och jag - Tillsammans igen. - Stöter du på mig?
Du kom undan, Dean. Du anar inte hur sällan det händer.
- Kan detta stanna emellan oss? - Vem skulle jag berätta det för?
Efter vår lilla, erfarenhet...
Hela det där året, kändes det som att jag...
Hade ett stort hål magen... Som om jag saknade nåt.
Jag visste inte vad. Men vet du vad det var?
Det var du.
Smärtan över att förlora min far och Sammy. Jag bara...
Jag önskade att jag hade följt med dig.
Antar att saker och ting är annorlunda nu.
- Änglarna på dina axlar? - Känner du till det?
Missförstå mig inte. De flesta jag har träffat är svin med vingar.
Men ändå...
Jag har gjort saker. Fruktansvärda saker.
Och nån där uppe vill ändå ge mig en andra chans.
Det får mig att känna mig... Jag vet inte.
Hej, hörrni.
Hej, Cole. Jag heter Tessa. Jag ska inte göra dig illa.
Det är okej, Cole. Berätta vad du sa till mig.
- Jag såg svart rök på min begravning. - Vid kyrkogården?
På minnesstunden. Det var överallt.
- Gör du det här? - Nej.
- Tessa! - Cole, är du okej?
- Hur ska vi kunna slåss mot det? - Lära oss egenskaper hos ett spöke.
- Visst, vi ses hemma hos mr Miyagi. - Vem är mr Miyagi?
- Du måste koncentrera dig. - Det gör jag.
- Se där, ja! - Sträckte du en muskel?
Okej, Yoda, få se vad du kan göra.
- Du är så "Amityville." - Det är inte ens det bästa.
- Om du vill träffa nåt, måste du bli arg. - Uppfattat.
- Försök. Slå mig. - Jag går nog på nån i min egen storlek.
- Slå mig så hårt du kan. - Jag tänker inte slå en 12-åring.
- Okej, lägg av. - Tvinga mig.
Det där måste du lära oss.
Detta liknar "New Jack City." Kan någon mer se det här?
Det kanske är osynligt bläck. Som endast syns bakom slöjan.
- Vad är det till? - Det får vi nog snart reda på.
Kolla in det här.
Hela den här spök grejen, är rätt så effektiv.
Järn.
Pojkar...
...är stället okej?
Grovsalt är inte lika kul längre, va?
Alastair... Din jävel.
Fortsätt.
Försök med dina egenskaper på mig nu, höjdarn.
- Inte lika lätt utanför köttet, va? - Dra åt helvete.
Om jag bara kunde, de fortsätter att skicka tillbaka mig.
- För att döda Döden? - Två gånger. Det krävs två stycken.
Jag visste att en annan skulle dyka upp. Som små gnagare.
Förresten, det är roligt att se dig igen, Dean.
Du kan skjuta oss så mycket du vill, men du kan inte döda oss.
Säger du det?
Månen ligger i perfekt position. Bitarna är på plats.
- Då börjar vi, då. - Ska du döda en lieman med den där?
- Ganska så ironiskt, va? - Jaså? En vän låna ut den till mig.
Han kanske inte har alla hästar hemma, men han har tre Amigos.
Och de bara skriker efter undergången.
Det är bra att ha vänner på låga ställen, eller hur?
Sluta!
Jag vet att du är här.
Vad är det, din stinkande jävel?
Är du rädd för en kjol?
Din jävel!
Hejhej.
- Var är din bror? - Jag hittar honom. Stick härifrån.
Pamela!
- Vad är det som är så roligt? - Jag kan inte dö. Inte här.
- Pamela. - Oroa dig inte, surris.
- Gör iordning en drink till mig. - Du behöver en läkare.
Gör en drink till mig, Sam.
Du kan inte fly... Dean.
Inte från mig.
Jag är en del av din ängsliga lilla skalle.
- Va fan? - Gissa igen.
Vad som precis hände? Du och Sam räddade en sigill.
Vi fångade Alastair. Dean, detta var en seger.
- Inte tack vare dig. - Varför säger du så?
- Var du här precis hela tiden? - Tillräkligt.
- Tack för hjälpen med grovsaltet. - Vi kunde inte ta oss förbi skrifterna.
- Var det skydd emot änglar? - Varför tror du vi rekryterade er två?
- Rekryterade du oss? - Det var inte din vän Bobby som ringde.
- Bobby berättade inte om sigillet. - Var det du?
Varför frågade du inte bara, om du behövde vår hjälp?
Vad jag än frågar dig, gör du den exakta motsatsen.
- Kommer folk här att börja dö igen? - Ja.
De är bra människor. Kan du inte göra vissa undantag?
- Allting har en orsak. - Du gjorde ett undantag med mig.
Du är annorlunda.
Dean?
Jag behöver din hjälp.
Hej, Cole.
Tacka din bror för ingenting.
Se på henne, Cole. Ser du hur olycklig hon är?
Därför vill jag stanna hos henne.
Så länge som hon känner av dig, lider hon.
Hon kan inte släppa taget...
...för du släpper inte taget om henne.
- Ingen berättar om andra sidan. - De vill inte förstöra överraskningen.
- Det var inget svar. - Hon svarar dig inte, Cole.
Det gör de aldrig. Men lite på mig...
- Det är värre att stanna kvar här. - Varför?
En dag, är din familj borta.
Och det kommer inte finnas nåt kvar här.
- Det är okej att vara rädd. - Jag är inte rädd.
Det är den stora hemligheten. Vi är alla rädda.
Följer du med?
Jag kommer nog snabbare än du tror.
- Ta hand om grabben. - Ta hand om dig själv, Dean.
Vad menar du?
Jag har varit omgiven av död, sen allra första början.
Vet du var jag har sett mest av? Lögner.
"Han är på ett bättre ställe. De är åtminstone tillsammans nu."
Ni ljuger alla för er själva, Dean. Det är som du sa...
Djupt inombords, är ni alla rädda.
- Sluta ljug för dig själv, Dean. - Va?
Änglarna har nåt gott planerat för dig.
"En andra chans. Verkligen?"
Jag är rätt säker... Att innerst inne...
Vet du att nåt hemskt är på väg.
Lita på dina instinkter, Dean. Det finns inget sånt som mirakel.
Vad menar du?
Vi behöver bara prata med Tessa. Så att du hinner tillfriskna.
Hon har säkert börjat igen.
- Vad hände? - Dean, var är Tessa?
Pamela, jag är så ledsen. Du förtjänar inte det här.
Nej, det gör jag inte. Jag sa att jag inte ville bli inblandad.
Gör mig en tjänst Hälsa den jäveln Bobby Singer-
-att dra åt helvete, för att han presenterade oss.
Ta det lugnt, Pamela.
Om det är till nån tröst, så ska du till ett bättre ställe.
Du ljuger.
Skitsamma. Alla ska vi dö nån gång.
Kom hit.
Jag vet vad du gjorde med demonen. Jag känner det inom dig.
Om du tror att det har goda avsikter. Så har du fel.
Pamela?
Pamela!
Vad sa hon till dig?
Vi tillägnar hela säsongen till Kim Manners.
Vi saknar dig, Kim.
Översatt av: Jack87 Text hämtad från www.Undertexter.se